Vær så god.
Neste gang får du ikke så god pris. Italienerne ruinerer meg.
Med det du betaler, har vi nesten ikke råd til gjødsel.
- Neste år dyrker vi erter igjen. - Da får jeg ikke drikke med dere.
Hvorfor breker du slik? Hvorfor dette maset?
Jeg skal ikke stjele flokk en din.
Flytt deg.
La brødet være i fred!
Jeg skal dele nista med deg.
Og hva skal jeg spise?
- Mine herrer! - God dag.
- Hva har du gjort i dag, da? - Jeg har gått en tur i åsene.
- De er fulle av brunkull. - Svært interessant.
- Jeg så en dyreflokk. - Dyra til pukkelryggens datter.
Jeg har ikke sett henne siden faren døde.
Jeg har sett henne. Hun er pen!
Hun slekter på moren sin.
- Han fikk i alle fall en pen datter. - Hvem var pukkelryggen?
Du kjente ham ikke. Det var før du kom hit.
En intellektuell fra byen som ville bli bonde.
- Han var en tulling. - Nei da.
Jeg mente ikke at han var dum, men at han var ufornuftig.
Trodde han fikk tusenvis av kaniner ved å sette gangetegn på papiret.
Det var jo ikke vann på gården. Går det bra med nellikene?
Høytidene er lønnsomme. Jul, og særlig påske.
- Og dødsfall, vel? - Ja, det kaster godt av seg.
Takk.
Et brev.
"Jeg har en liten rolle, men jeg er godt fornøyd."
"Var du hos meg, ville jeg vært lykkelig. Din hengivne mor."
Du kan ikke bli her for alltid. Du bør reise til din mor.
Ingen harer, ingen fugl. Hvor gjemmer de seg i dag?
Eller er jeg blitt blind? Neste gang tar jeg bakerens hund.
Den haren skal jeg ta!
Galinette!
Klokka er fem. Det var litt av en siesta.
- Jeg tror jeg er blitt solbrent. - Nei, du er ikke rød.
Kom. Hun er døv, men gjetter alt. Dette angår bare oss to.
Du har fylt 30 år, og du er den siste Soubeyran.
- Begynner du nå igjen? - La meg snakke. Det er din feil.
Jeg fortsetter til du har forstått. Vi var landets største familie.
- Når bestefar hadde bursdag... - Var det 30 ved bordet.
Og alle Soubeyranene hadde gull gjemt i husene sine.
- Folk var ærbødige. - Ikke min feil. Det er skjebnen.
Det fins ingen skjebne.
Bare latsabber tror på skjebnen. Det er de gamles skyld.
Av stolthet, og for pengenes skyld, giftet de seg bare med hverandre.
Det er usunt for kaninene, det er ikke bra for mennesket.
Og det ga oss to idioter og tre selvmord.
Og her sitter vi to.
Jeg regnes ikke med lenger. Du er Soubeyran-familien nå.
Ber du meg gifte meg? Hvorfor er ikke du gift?
Det lå ikke til mitt lynne.
Jeg tenkte jo på det, men jeg dro til Afrika som soldat.
Og da jeg kom tilbake...
Hadde noen gitt meg et barn, ville jeg giftet meg.
Men det gikk ikke slik.
Jeg var som et frukttre som blomstrer, men ikke gir frukt.
- Så du vil at jeg skal gifte meg? - Det må du.
- Men hvorfor? - Hvorfor? Og det spør du om!
Og hva med skatten vår? Det er rent gull.
Gullmynter! Forstår du? Og det er jeg som har dem.
Sparing og arbeid ligger bak. Og det skal vi kaste bort?
- Nei! Jeg elsker gull. - Da lar du det ikke bli herreløst.
- Det er ikke så lett å få familie. - Jeg har snakket om det i ti år!
Ja, men ikke så alvorlig som nå. Og du bør la meg få velge selv.
- Har du noen i kikkerten? - Kanskje.
- Vil du ikke si hvem det er? - Jeg har fått for mye sol i dag.
Jeg skal si det, men vent litt.
Fint. Det kan jeg like.
Jeg ber deg bare: Når du velger kvinne, tenk på barn.
- Hva skal det bety? - Ikke bli forført av et pent fjes.
Velg brede hofter og lange bein. Tenk på henne som ei avlshoppe.
- Og hvis hun i tillegg er vakker? - Det er ingen hindring.
Er hun en skjønnhet, vil jeg nyte å se på henne.
Kom nå!
Alltid de samme som jobber! Vannet er til alle.
Det er ikke store jobben. Det er bare hver sjette måned.
- Ja, man vil jo ha rent vann. - Grønnsakene vil også ha det.
Det kleber ikke. Det har samme farge som leire.
Det er bauxitt. Det inneholder jern og aluminium.
- Hvor kommer det fra? - Det kommer når det regner.
- Og det legger seg her. - Regner det om natta, -
- blir vannet mitt rødlig. - Det er jernoksid som gir fargen.
- Er det skadelig? - Nei, tvert om.
- Hvordan ligger kilden din til? - Hva mener du?
- Høyere eller lavere enn her? - Vanskelig å si.
- Jeg tror den ligger høyere. - Vårt vann har samme utspring.
- Klokka er 10. - Jeg lovte vannet tilbake kl 12!
- Klokka er ikke 12 ennå. - Vannet bruker en time til byen.
- Jeg har et møte på rådhuset. - Ikke la borgermesteren vente.
- Noen kaster stein på oss! - Det var som et lite lyn.
- Du har drukket for mye vin. - Jeg har bare drukket kaffe i dag.
- Kniven min. Jeg hadde mistet den. - Her?
- Nei, det er første gang jeg er her. - Det er nok gjeterpiken.
- Hvor er hun? - Gjeterpiken? Mener du Manon?
- Ja, datteren til pukkelryggen. - Gjemmer hun seg der oppe?
- Jeg vil takke henne. - En annen gang.
- En liten klem ville vært koselig. - Jeg drømte om henne ei natt.
- Jeg kysset henne. - Lot hun deg gjøre det?
I drømme er det sjelden at kvinner motstår meg.
- Spiser du ikke? - Jeg er ikke sulten.
- Du ser ikke så godt ut. - Jeg mister appetitten pga gifta.
- Hvilken gift? - Plantegifta til nellikene.
- Jeg kan gjøre det for deg. - Nei, det må gjøres om natta.
Stoffet blir ødelagt av dagslys, da har det ingen effekt.
Du sover jo ikke om dagen heller. Hva driver du med?
Jeg jakter og går turer. Jeg renser lungene med frisk luft.
- Plantemiddelet irriterer meg. - Bra for plantene, ikke for deg.
Du må spise og sove. Går du til legen?
Nei, Papet. Det går nok.
Se, jeg spiser.
Hun skal til Aubagne for å selge fuglene mine.
Han er gal.
- Hvem er det? - Det er meg.
- Du er gal. Hvem er kvinnen? - Hvem?
Kvinnen du treffer i Aubagne. Hva gjør du med fuglene?
Du prater med deg selv. Har det klikket for deg?
Er du forelsket?
Det er litt av en sykdom. Si meg hvem det er.
Du vil ikke si det. Da må det være en gift kvinne.
Ja, hun er gift. Hun er gift!
- Lukk opp, ditt fjols! - Nei!
- Vi snakker gjennom døra. - Hvorfor det?
Når jeg ikke ser deg, sier jeg kanskje noe.
Du er like tomsete som din stakkars far.
- Hva vil du si meg? - Still meg heller spørsmål.
- Si meg hvem det er. - Nei, det sier jeg ikke.
- Er det ei jente fra landsbyen? - Nei.
Bra. Kjenner jeg henne?
- Egentlig ikke. - Egentlig ikke?
Du vil forstå hvem det er. Jeg sier det ikke!
- Så jeg kjenner henne. - Der ser du. Jeg sier det ikke!
- Hvorfor ikke? - Fordi!
Fordi det er min hemmelighet.
Min første kjærlighet.
Så ha den for deg selv. Adjø!
- Nei, jeg vil snakke om henne. - Ikke før jeg vet hvem det er.
Men jeg vet det, og jeg vil snakke.
- Har du gått, Papet? - Nei, jeg ruller meg en røyk.
- Vil du gifte deg med henne? - Ja, men hun vil nok ikke.
- Å nei? - Hun er pen, jeg er stygg.
- Har hun formue? - Ikke noe særlig.
- Har hun god helse? - Ja, hun er sterk som en hest.
Hun kan stelle nellikene bedre enn meg.
- Hun har utdannelse. - Hvordan vet du det?
Hun leser bøker i timevis.
Det er ikke bra med fattige piker som leser.
Vakre kvinner kan være useriøse. Tror du hun er ærlig?
Ja, Papet. Som en helgen! Hun ville gjort meg svært lykkelig.
- Men hun vil ikke ha meg. - Ingen avviser en Soubeyran.
Da er hun komplett idiot.
Hvis hun sa ja, vil du samtykke?
Da må jeg vite hvem det er. Lukk opp døra, din tosk!
Nei, jeg åpner ikke. Jeg må tenke.
Jeg tror at jeg skal si det. Men du må sverge-
- at du ikke sier det til noen. - Som du vil.
Sverg!
Ja, jeg sverger.
Nå må jeg bestemme meg.
Jeg åpner ikke! Jeg tar ut nøkkelen.
Legg øret mot nøkkelhullet.
Det er Manon, datteren til pukkelryggen.
Om 20 år syns hun kanskje at du er for gammel.
- Du kjenner henne ikke. - Hun er som alle andre.
Men om 20 år har du barn. Hun er pen, og jeg samtykker.
- Har du sett henne? - Ja.
- Hva syns du? - Pen, sa jeg jo.
Hun er rundt 18 år. Vet du hvem hun ligner på?
- Ingen. - Hun ligner på en du ikke kjente.
- Hun ligner på bestemoren. - Kjente du henne?
Florette Camoins, en skjønnhet.
Fint at jeg traff deg, mademoiselle.
Takk for at jeg fikk denne.
- Du visste at den var min? - Jeg så at du rastet under treet.
Jeg er den nye læreren. Jeg samler mineraler i åsene.
Jeg lærer elevene om grunnen de lever på.
Jeg trodde du var gullgraver. Grunnen her er fra kritt-tiden.
- En kunnskapsrik gjeterpike. - Jeg sier bare det min far sa.
- Jeg vil gjerne gi deg denne. - Jeg har en kniv.
En gjeterpike må ha en gjeterkniv. Den har fire blad, neglefil...
Og saks. Jeg har brukt den.
Min første hare! Den er ung, de store slipper unna.
Det er jeg som gir deg haren.
Jeg har time snart. Jeg må gå.
Jeg legger den på steinen. Noen vil sikkert ha glede av den.
Hun vil ikke ha kniven din.
Monsieur!
- Jeg tar kniven, hvis du tar haren. - I orden.
Takk.
Papet?
Hvordan snakker man til jenter?
Kjærlighetsspråket kan jeg ikke.
Så du har bestemt deg?
Ja, og jeg må skynde meg så ingen tar henne før meg.
- Hvor skal det foregå? - Jeg later som jeg plukker sopp-
- og som om jeg ikke ser henne.
Ikke så fort! Det virker fattigslig å plukke sopp.
Er man rik, må man vise det. Du må ikke gå billig kledd.
Du må ha nye klær. Et ekte jaktantrekk.
Med skinngamasjer og hatt i samme farge. Og bukseseler!
Unnskyld at jeg forstyrrer. Jeg jakter på en hare-
- som er skadeskutt.
Du er vel ikke lille Manon, datteren til stakkars Jean?
Jeg ser at du ikke kjenner meg. Jeg har forandret meg mye.
Jeg er Ugolin, en venn av din stakkars far.
Du har også forandret deg. Du er blitt en riktig frøken.
Men må se godt på deg for å kjenne deg igjen.
Syns du det er rart at vi aldri har møttes?
Jeg har ikke tid til å jakte nå. Visste du at jeg dyrker nelliker?
Jeg gjør det svært godt. Jeg tjener store penger!
Alle pengene er i gullmynter. Om to år har jeg 50000 franc!
Hva sier du til det? Har du lyst til å komme og bo der?
Du kan holde øye med nellikene. Hør på meg, Manon!
Jeg vet godt hvorfor du ikke vil. Du vil ikke fordi du er stolt!
Men det kan ordnes. Nellikene må vannes og plukkes.
Jeg skal betale deg. Jeg skal betale deg godt!
Manon!
Det var ikke for at du skulle jobbe, men fordi jeg elsker deg!
Manon!
Jeg vil gifte meg med deg. Jeg har ingen andre.
Far og mor er døde. Jeg har bare Papet!
Han er rik og gammel. Han skal dø!
Du får alt etter ham, fordi jeg elsker deg!
Jeg elsker deg! Det gjør meg syk. Jeg har sett på deg når du bader.
Jeg har sett lenge på deg. Jeg kunne nesten gjort noe ulovlig!
- Har du snakket med henne? - Nei, hun var nok i Aubagne.
- Gjør det i morgen. - Jeg må venne meg til dressen.
Du er svært elegant. Akkurat som en jeger fra Marseille.
- Ser du det jeg ser? - En fin fugl.
- Det er nok pukkelryggens datter. - Tror du det?
Ja, det er sikkert hennes dyr. Hun er nok ikke langt unna.
Jeg rører ikke andres feller. Og hun lever jo ikke av annet.
- Hun selger fuglene på markedet. - Ja, vi har gjort henne nok vondt.
- Vi var ikke de skyldige. - Alle visste det var vann på gården.
- Hvorfor sa du ikke noe? - På grunn av Amélie.
Jeg pleide å jakte ved gården. Pukkelryggen lette etter vann.
Han var ved kilden, men kvisten rørte seg ikke.
Jeg nevnte det for Amélie. Hun lagde en grusom scene.
Men skulle ikke bry seg med andre, pukkelrygger brakte ulykke osv.
- Hun ba meg sverge å holde tett. - Så du sa ikke noe?
Nei.
- Ugolin og Papet er sleipe. - Det var vi alle i den sak en.
Papet! Kilden har gått tørr!
Det er ikke mer vann. Og alle nellikene står i knopp!
- Du har jo sisternen. - Den er tom om to dager!
Den kilden er lunefull. Om tre måneder har du vann igjen.
Nå er det nok, din tosk. Kanskje vannet alt er kommet igjen.
Hvis det lar vente på seg, klarer vi det med to muldyr.
- Vannet har stoppet der før. - Det kommer ikke vann i fontenen!
Det er ikke mulig.
- Det er nok en frosk i ledningen. - Vannet må ikke svikte oss.
- Det har ikke stoppet på 50 år! - Jeg må se på reservoaret.
Ingen ting.
- Nå drar jeg. - Ikke hiss deg opp.
Monsieur Jean, du er en god mann. Du er i paradis.
Du ser at jeg har hovne føtter og ikke kan gå lenger.
Muldyret vil stryke med. Og fortsetter det, dør nellikene.
I Guds navn, gi oss vannet tilbake.
Amen, i Guds navn!
Hallo? Ja, det er meg.
Ja, det er borgermesteren.
Og når kommer han? I morgen? Da er vi alle døde!
Vi har ikke brød!
Avlingene slår feil. Det er en katastrofe!
Ja, jeg venter ham i morgen. Klokka sju om morgenen. Takk.
- I morgen kommer spesialisten! - Hva?
Han jeg har snakket om. Jordbruksingeniøren.
Møtet er åpnet.
- Jeg har samlet kommunestyret. - Dette er en katastrofe!
Men takket være min innsats har jeg fått tak i en ekspert.
Dette er jordbruksingeniøren.
Jeg har studert problemet, og dette er min rapport.
Perdrix-kilden var den største og mest pålitelige i området.
Den springer ut mellom to kalk steinslag.
- Det er ikke en diaklastisk kilde... - Ikke gjør det vanskelig.
De to lagene presser vannet opp til overflaten, -
- og fy Iler reservoaret.
En ledning fra reservoaret fører betydelig med vann til landsbyen.
Ja, dette er betydelig!
Tilkalt av borgermesteren, med administrasjonens fullmakt, -
- har vi sett på ulykkesårsaken. Hvor er kildens utspring.
Jeg har et verdifullt dokument.
Meget interessant.
En studie fra sjefsingeniøren som oppsummerer og klargjør-
- de siste fem års erfaringer i dette området.
Dess verre er ikke kilden nevnt i sjefsingeniørens verdifulle papir.
Det ikke er mulig å sette den inn i Huveauns orografi.
Hva betyr dette for oss?
Er ikke utspringet i området, må det være lenger unna.
- Jeg ber om ordet. - Ikke nå!
Det jeg skal si, er kort. Gi oss vannet nå og forklar etterpå!
Jeg er ingen brønnborer. Første teori: Tørke.
Det er mulig at en senkning i grunnvannsnivået er årsaken.
Kilden kan være omgitt av parallelle fjellstrukturer, -
- og må da føres fram i sifong. Dere vet hva det er?
- Ja, slik som man bruker til vinen. - Ved første regnfall-
- vil grunnvannet stige til det normale nivå.
- Grunnvannet! - Ja, dette er framskritt.
Gir framskrittet meg vann, gir jeg hundre franc for det!
Vent og hør resten av dumhetene.
Andre teori: Tilførselselva har gravd seg ned i et hulrom.
Når hulrommet er fullt, blir vannstanden normal igjen.
- Om hvor mange dager? - Kanskje to dager, kanskje to år.
- Kanskje hundre år. - Det er ikke umulig.
- Tredje teori. - Det holder! Hva gjør du for oss?
Det kommer en tankbil daglig med 5000 liter vann.
- Det holder til det nødvendigste. - Og hva får jeg til nellikene?
Er ikke vannet tilbake om en måned, hva gjør vi da?
Da får dere dyrke andre steder!
Hva skal jeg si? Det er bedre å flytte fra byen.
- Kommunestyret godtar ikke det. - Kommunestyret vet null og niks.
- Det er nok teorier! - Administrasjonen er flott!
Administrasjonen blåser i dere!
Få ordnet med tankbilen.
Tankbilen kommer i overmorgen. Farvel, mine damer og herrer.
Hvor er sjefen for vannverk et?
Hvem er sjef for vannverket? Det er ikke jeg, men du!
- Bare fordi jeg er borgermester. - Og hva er dette for noe?
- Det er vannregningen. - 52 franc pluss frimerke.
- Du har fått betalt. Hvor er vannet? - Ingeniøren forklarte orografien.
- Ja, det bør du vite noe om. - Jeg har betalt, og vil ha vann!
En tankbil kommer daglig. Ta med muldyret og hent 150 liter.
Jeg har ikke muldyr, men esel. Dessuten holder ikke 150 liter!
- Og jeg har betalt for kilde vann! - Det vannet er også fra en kilde.
- Men ikke fra min kilde! - Ikke skrik slik. Du sliter deg ut.
Auberginene mine! Og mine 600 fot med tomater.
- Dette er force majeure. - Jeg har betalt, og vil ha vann!
- Hvor skal vi få vannet fra? - Få det til å komme ut av røret!
Ikke bland deg borti dette. Jeg stemte ikke på deg!
- Jeg blåser i din stemme! - Nå irriterer du oss.
Vanntyver!
God dag, mine herrer.
Det er fødselsdagen min i dag. Etter messa byr jeg på aperitiff.
Man velger ikke sin egen fødselsdag.
Jeg er svært fornøyd over å se dere alle samlet her.
Her er hele menigheten, selv en liten gruppe intelligente-
- som pleier å sitte på en kafé. Jeg sier ikke hvor, det er bare én.
Jeg nevner ikke navn, for alle ser på dem.
De burde være beskjemmet, men de har vel mer lyst til å le.
Dere kommer samlet, som angrende syndere.
Men dere kommer pga vannet, for å be for bønnene, -
- rope halleluja fra jordskokkene og si hosianna for soppen!
Jeg må snakke alvor om denne kilden.
Jeg spør meg ustanselig:
Dette vannet vi hadde overflod av, hvorfor forsvant det?
Hvorfor nå som vi trenger det?
Jeg leste en gresk tragedie om pesten som brøt ut i Teben-
- fordi kongen begikk en forbrytelse. Og jeg stiller meg spørsmålet:
Er det en forbryter blant oss?
Det er slett ikke umulig. Mange lovbrudd står ikke i avisene.
Men den gode Gud, han kjenner alle.
Og det er til den ukjente forbryter jeg henvender meg.
Jeg vil si til ham: Min bror!
Det er ingen forbrytelse som ikke kan tilgis.
En oppriktig angrende blir tilgitt av Vårherre.
En angrende synder har større plass i paradis enn 100 rettferdige.
Hva du enn har gjort, gjør det godt igjen. Da er du berget!
Og vannet vil flomme like rikelig som før.
Papet!
- Han så på meg tre ganger. - Presten har bare vært her i ett år.
- Noen kan ha sagt det i skriftemål. - Kanskje Anglade.
Han er så gudelig av seg at han kan tilstå andres synder.
- Det som bekymrer meg, er vesla. - Meg også.
- Hun virket ikke særlig blid? - Hun tror at jeg er forbryteren.
- Hun vet heller ingen ting. - Hvorfor er du da bekymret?
Jeg har en formening om at hun ikke vil vite av deg.
Gratulerer med dagen.
Gratulerer med dagen og skål for læreren vår!
- Hva syns dere om prekenen? - Det var bare ord.
Jeg tror ikke kilden gikk tørr på Guds kommando.
Presten hintet om en forbrytelse. Sikkert nevnt i et skriftemål.
- Alle i landsbyen ville visst det! - Nei, han snakket til én spesiell.
- Og til hvem? - Til hvem?
- Han så ofte på Ugolin. - Særlig da han snakket om pesten.
- Har jeg pest, da? - Dette er ingen spøk!
- Kjente du lukten av pastis? - Nei, jeg kommer pga vannet.
- Jeg har noe viktig å si deg. - Meg?
- Du kan gi oss vannet tilbake. - Hvordan?
Ved å gå i prosesjonen. Vil du det?
- Da får vi aldri vannet igjen. - Du tar henne for en helgen.
De foreldreløses bønn stiger til himmelen som en lerke.
- Hun er uskyldig. Bønnen vil hjelpe. - Ja, bergnellikene våre!
Jeg hjelper ikke kriminelle som stjal vann fra far!
Jeg forstår ikke?
De forstår. De vet hvorfor Gud straffer dem.
Vet du hvem forbryteren er?
Det er to.
De to!
Behandles vi som forbrytere, går jeg hjem.
- Kom. - Retretten virker ikke heldig.
Jeg gir blaffen i hva folk tror!
Jeg har min samvittighet.
Kom nå.
- Kom! - Jeg vil høre hva anklagen er.
Jeg vet hvordan alt kan ordnes.
- Hvordan stjal de din fars vann? - Det er bare oppspinn!
Det er sant at faren manglet vann.
Han hadde sikkert funnet vann, var det ikke for den ulykken.
Min nevø og jeg så de to enslige kvinnene, og kjøpte gården.
Fordi vi likte den, og for å gjøre dem en tjeneste.
Vi lette etter vann, og var så heldige å finne det.
Og det kaller hun å stjele vann!
Gjør en god gjerning, og du blir straffet.
Nei! Kilden har alltid vært der, men dere murte den igjen!
- Hvorfor gjorde de det? - For å få gården til spottpris.
- Min far døde pga de morderne. - Det er ikke sant!
Jeg fant selv kilden, mens du og din mor så på!
- På under én time? - Det var som Herren sa til Pascal:
"Du leter ikke, om du ikke vet det finnes."
Jeg har sett Pascal én gang, og da snakket han bare tull!
Det hun har sett, tror hun ikke. Men det hun ikke har sett, tror hun.
Hvem har sett oss mure igjen kilden?
- Hvem har sett oss gjøre det? - Jeg så dere!
Jeg så dere begge to.
Løgner! Hva tror du du har sett? Du kan ikke skille venstre og høyre.
Han skjønte ikke forskjellen, og ble hjemsendt fra militæret.
Jeg klarte så absolutt å skille, men det var ikke lett!
- Hva så du? - Han må ha drømt.
Jeg drømmer aldri. Det er ni eller ti år siden.
- Når? - Rett etter Pique-Boffigues død.
Jeg gikk til gården for å jakte rapphøns.
- Jeg brøt meg inn og gikk på loftet. - Bryte seg inn i en død manns hus!
Pique-Bouffigue hadde to glugger for å skyte trost.
- Jeg satte meg der, og sovnet. - Han drømte!
Jeg sov, men drømte ikke!
Med ett hørte jeg noen som gravde. Jeg så at det var de to.
Jeg torde ikke å røre meg. Jeg så vannet. De stengte utspringet!
- Hvorfor sa du ikke noe? - Det var ikke min sak.
Men Herren straffer dem ved også å ta vårt vann. Da er det min sak!
Hvis dette skulle vært sant, men det er det jo ikke, -
- skal dere vite at jeg kan gi henne alt: Kilden, gården, arven.
Jeg har sagt det til deg. Jeg elsker deg så utrolig høyt.
Hør på meg, Manon.
Jeg tenker på deg hele tida. Jeg får ikke spise og sove.
- Vil du ikke ha meg, dør jeg. - Ti stille, din idiot.
Tenk deg litt om. Blir det ikke en fin kombinasjon?
Angeren for mine synder og iveren etter å gjøre deg godt?
- Ser du ikke min kjærlighet? - Få ham bort.
- Ikke gjør deg til en idiot. - Tenk på det, Manon.
- Jeg dør av kjærlighet til deg. - Kom, vi går hjem.
Nei, alt er din feil! Om jeg bare hadde visst!
Galinette!
- Jeg blir her for å forsvare ham. - Det blir vanskelig.
Dere vet at det aldri var noen vannkilde på gården.
Den virkelig kilden var det jeg som fant.
Dere vet alle at det ikke var noen kilde der!
Hør nøye etter.
Visste dere at det var en kilde der, så er dere ans varlige for hans død.
Gamle svin! Alle visste det jo.
Ingen torde å sette seg opp imot en Soubeyran.
- Og han avskydde bestemor. - Hvilken bestemor?
- Han tilga ikke Florettes ekteskap. - Var Florette din bestemor?
Var pukkelryggen sønn av Florette?
Monsieur! Papet vil at du skal komme.
Papet vil at dere skal komme.
- Dere må komme fort. - Hvor er han?
- Han venter dere på gården. - Hva feiler det César?
Legg ham på bordet.
Legg ham der.
Gå til landsbyen.
Be den stumme om å hente vokslys i kirka.
Minst seks av de største.
Og linlakenet som bestemoren vevde.
Pamphile, du må snekre kiste.
Du har eikematerialer på lager.
- Jeg valgte dem til meg selv. - Ja, jeg bestilte dem til deg.
La ham få dem.
Og jeg ber dere: Si at han falt ned fra et tre.
Hold det hemmelig i tre dager, til etter begravelsen.
Ellers vil ikke presten gjøre det som skal til.
- Gå nå. - Jeg blir hos deg.
Nei, det er ingen vits.
Hun kunne ha giftet seg med ham. Det ville vært den beste hevn.
Jeg går bort. Jeg ikke orker mer.
Det er ikke pga nellikene, men pga av kjærligheten.
Jeg forstår at hun ikke vil. Kjærlighetsbåndet ga meg en byll.
Og da jeg sa at vi kunne gifte oss, forsmådde hun meg.
Hun vendte seg mot læreren. Hun lytter andektig på ham.
Hun lengter etter hans ord, og han syns at det er naturlig.
Han vet ikke hvor heldig han er. Jeg kunne ha drept ham.
Men det ville ha smertet henne. Jeg vil ikke ta ham fra henne.
Jeg gir henne gården og alt som skjuler seg der.
Det er ingens feil. Det er skjebnen.
Husk å lese messer for meg. Jeg må stå til rette for kilden.
Adjø, Papet. Det er vondt å forlate deg, men jeg kan ikke bli.
- Vet du det? - Ja.
- Hva skal du gjøre? - Jeg vet ikke.
Jeg vil ikke tilbake dit. Altfor mange vonde minner.
Jeg vil alltid se ham henge der, og kjenne lukten av ham i huset.
Går du i prosesjonen?
Kommer ikke vannet tilbake, ber jeg deg om å gjøre det.
Hvis din far kunne gi dem vann, hva ville han ha gjort?
Jeg tror at far hadde ønsk et å være deres venn.
For hans minne må du gjøre det han ville ha gjort.
- Tror dere det har noen hensikt? - Man vet aldri.
- Undres hva jeg gjør om det virker. - Da må jeg gå til skrifte.
Det er en ulykke. Mange idioter vil tenke som deg.
Med byen full av kristne, taper jeg rådhuset.
Ja visst.
Det skjer noe.
Stopp!
Det puster i røret. Det er liv der!
Et mirakel!
På knærne!
Alle på knærne!
Det er ikke et mirakel. Det er bare et sammentreff.
Jeg gjenkjente skrittene dine.
- Du hører svært godt. - Det er ingen erstatning, César.
Magedans er jo vakkert, men du gjorde en stor feil der nede.
- Jeg? - Ja, nesten en forbrytelse.
Jeg forstår ikke hva du snakker om. Jeg ble såret og ble korporal.
- Jeg tenkte på et brev du fikk. - Hvilket brev?
Et brev som fortjente et svar. Men du svarte ikke.
- Hvem var brevet fra? - Du tror at jeg ikke vet noe.
- Delphine, jeg sverger. - Å sverge er ugudelig.
- Beklager at jeg er så ubehagelig. - Ubehagelig?
Vi sitter foran kirka og jeg ser korset i kirketårnet.
Jeg sverger foran korset at jeg ikke mottok noe brev.
- Unntatt fra far og Anglade. - Da er det en katastrofe.
- Hvorfor det? - Sverg at du ikke hykler.
Jeg sverger. Hvem skrev til meg?
Florette.
- Florette Camoins? - Du vet at det bare var en.
Er du sikker?
Det var jeg som ga brevet til postbudet.
Et brev fra henne ville jeg aldri ha glemt.
Jeg har ennå to halvt utviskede kjærlighetsbrev.
Og en pyntekam.
Ja visst. Da jeg kom hjem, var hun vekk.
Hun hadde giftet seg med en smed.
Og hun hadde alt et barn.
- Hvordan kan brevet ha blitt borte? - Vi flyttet stadig på oss.
Det hendte at vi ikke fikk mat og ammunisjon.
Det er meget mulig at brev kan ha blitt borte.
Det brevet mottok jeg aldri. Da ville jeg ha kunnet det utenat.
Hvis det er sant, er det fryktelig!
- Tror du at hun elsket meg? - Fjols!
Hun sa det aldri til meg.
Selv ikke etter det som skjedde i Anglades låve en kveld.
Hun var slik. I brevet sto det at hun var gravid.
- Hva? - Ja, tre uker etter at du dro.
Hun sa at hvis du skrev til faren og tilbød ekteskap, ville hun vente.
Hele byen skulle få se brevet, og ingen ville baktale henne.
- Er du sikker? - Hun fikk ikke sove.
Hun ville kvitte seg med barnet, men det hadde festnet seg.
Derfor avskydde hun deg. Hun traff smeden på en fest.
Hun flyttet fra landsbyen. Ingen visste når barnet ble født.
ble det født levende?
Ja, levende, men pukkelrygget.
Jeg hører at Clairette kommer. Kom nærmere, min pike.
Det begynner å bli kaldt. Jeg får det bedre i ovnskroken.
Adjø, César.
Vær trygg, jeg har aldri fortalt det til noen.
Jeg skal be for deg.
Hva feiler det deg, Papet? Ikke stå der, men kom under tak.
Skal jeg hente lege? Jeg kan ringe til Ombrés.
- Nei, jeg vet hva det er. - Ta armen min. Jeg følger deg.
Min kjære venn, du virker da ikke døden nær.
- Jeg vet at jeg skal dø i natt. - Hva får deg til å tro det?
Jeg vil dø fordi jeg ikke har livslyst.
- Så ta mitt skriftemål. - Selvmord er en dødssynd.
Jeg trenger ikke å begå selvmord, jeg bare går bort.
Kjære Gud, ikke la barnet bli pukkelrygget.
Kjære lille Manon!
Notaren i Ombrés forteller deg at du arver meg.
Det vil forbause deg, men det er Guds sannhet.
Notaren gir deg alle papirene, fordi din far var min sønn.
Min Soubeyran som jeg savnet slik, men som jeg ikke visste hvem var.
Hadde jeg bare gitt ham kilden, kunne han ennå ha spilt munnspill.
Og dere kunne alle ha bodd i familiens hus.
Ingen vet det, men jeg skammer meg for alle.
Det er en som kan forklare. Det er den blinde Delphine.
Hun vil fortelle deg at det var Afrikas skyld.
Jeg fortjener ikke din godhet og jeg torde ikke å snakke med deg.
Men kanskje du kan tilgi meg nå, og be en bønn for Ugolin og meg.
Jeg har vondt av meg selv.
Tenk at jeg aldri ville nærme meg ham.
Jeg fikk ikke kjenne stemmen hans, aldri se øynene hans.
Kanskje hadde han morens øyne. Jeg kunne sett hans smerte.
Jeg lengter etter å dø. Nå blir selv helvete en nytelse.
Jeg treffer ham der oppe. Jeg er ikke redd for ham.
Han har forstått at jeg gjorde en dumhet.
Jeg er sikker på at han ikke vil angripe meg, men fors vare meg.
Adjø, lille venn. Din bestefar, César Soubeyran.